Myndigheterna har utlovat vissa förändringar.
Krav på reformer har tagit fart och har ökat stöd.
Olikheterna mellan kapitalism och kommunism är så stor -
- att bara betong och taggtråd...
Vi vill skapa ett annat sorts samhälle.
På östtyska städers gator -
- blev horder av demonstranter ivägsläpade av...
Säkerhetspolisen släpade iväg individer -
- slog dem i huvudet och slängde in dem i väntande lastbilar.
Jag är född 1971 och var 18 år 1989 när Berlinmuren föll.
Jag satt klistrad vid radion och lyssnade när kommunistregimen föll.
Som student reste jag till Rumänien, Ungern och Ryssland.
Jag var där och såg kollapsens följder.
Jag såg ett misslyckat ekonomiskt och socialt system.
Ett politiskt system som hade utlovat personlig frihet -
- men som istället skapade misär och politiskt förtryck.
När det kommunistiska korthuset föll -
- förstärktes det kapitalistiska argumentet -
- men det gick för långt.
Sovjetunionens fall ledde till en evig tro på avreglering.
Det ackompanjerades av en ny glorifiering av privat egendom.
Följden blev ökande orättvisor -
- ökad nationalism och främlingsfientlighet -
- precis som innan första världskriget.
2000-talet skrämmer mig, för när jag jämför med historien -
- så riskerar vi att återgå till ett kapitalistiskt system -
- som liknar 1800-och 1900-talets ojämlika värld.
KAPITALET I DET 21:A ÅRHUNDRADET
Kapital: förmögenhet i form av pengar eller andra tillgångar.
I Europa under 1700-talet -
- var kapitalet koncentrerat till en liten grupp människor.
Adeln utgjorde en procent av befolkningen.
Pengar begränsade den sociala rörligheten.
Man kunde varken med arbete eller studier klättra särskilt högt.
Ofta kan vi i litteratur, filmer och populärkultur -
- följa kapitalets betydelse genom historien.
Det är en mörkare historia än -
- den idylliska bilden av utveckling och upplysning.
Under 1700-talet levde de fattiga i misär.
Om man hade tur, så var man tjänare.
Alla andra var daglönare som följde jobben -
- och som markägarna kunde behandla som de ville.
Det fanns inga bidrag, ingen sjukvård, ingen skola, ingenting.
Fattigdom var ett dödsstraff.
Medellivslängden under 1700-talet var 17 år.
På den tiden bestod kapitalet av pengar, lån och markägande.
En man satt i sitt fort och krävde pengar av de som brukade hans land.
Det har gestaltats i en mängd olika filmer.
Jag har knappt råd med min parfym.
Har Roulet betalat sitt arrende?
- Roulet dog förra veckan. - Utan att ha betalat arrendet.
- Vad dog han av? - Svält.
Att svälta är en förmån.
Men, Gabelle, ni är väl filantrop? Ni anser att alla är lika mycket värda.
Det är väldigt naivt av er.
De rika var besatta av arv. Den äldste sonen ärvde kapitalet.
Han fick allt: pengarna, huset, marken.
Det gjorde honom extremt mäktig på grund av slumpen.
De här förstfödda sönerna hade även stor politisk makt.
Många var parlamentsledamöter, de var eliten.
De drevs av en önskan att skydda sin inkomst och sin värld.
Det föll dem inte in att de fattiga förtjänade -
- en viss del av välståndet. De var helt emot skatter.
Så fungerade aristokratin i hela Europa.
Målet var att bibehålla makten.
Thomas Pikettys exempel med Jane Austen och Balzac är träffande.
Jane Austens böcker handlar bara om pengar.
Inte pengar som man har jobbat ihop -
- utan som den ärvda marken drar in.
Mr Darcy i "Stolthet och fördom" har ett enormt gods.
Han behöver inte ens vara där. Marken drar in pengar åt honom.
Vad bra att ni kom.
- Han ser eländig ut, stackarn. - Ja, men det är inte synd om honom.
Han drar in 10000 per år och han äger halva Derbyshire.
Den eländiga halvan?
Jane Austen fantiserade om att man kunde bli rik om man var rolig.
Men mr Darcy skulle aldrig gifta sig med en som Lizzie Bennet -
- som inte hade en familjeförmögenhet.
Han skulle ha gift sig med en arvtagerska, kanske en kusin -
- för att skapa en ännu större egendom.
Pengar äktade pengar. Det hade ingenting med kärlek att göra.
Det vi ser nu är en återgång till 1700-talet.
I Storbritannien betyder ärvd förmögenhet allt igen.
En procent av befolkningen äger 70 procent av marken.
Det har alltid funnits en elit som för vidare sina privilegier -
- och har monopol över ekonomiskt, socialt och kulturellt kapital.
Eliten behåller sin makt och för den vidare till nästa generation -
- genom att forma vårt sätt att tänka.
Ekonomer brukar hävda att orättvisor främjar -
- utveckling och innovation.
Konkurrens gör att människor anstränger sig mer.
Problemet är att extrema orättvisor -
- ökar den ekonomiska, sociala och politiska stressen.
Om man har en elit som gör allt för att skydda sin ställning -
- och omöjliggör social rörlighet, så slutar det med revolution.
1700-talet var ingen statisk värld.
Nya politiska idéer krävde lika rättigheter för alla -
- och ett slut på ärvda förmåner.
Franska revolutionens motto var "frihet, jämlikhet, broderskap".
Alla skulle vara bröder, alla skulle vara fria.
Men strax efteråt bestod regeringen av bankirer -
- som började skapa ännu en elit.
Förr slogs vårt folk för friheten Nu gäller kampen bara bröd
Och sen när det gäller jämlikheten är vi jämlika när vi dör
Ställ dig upp! Ta din chans! Vive la France! Vive la France!
Franska revolutionen var till viss del baserad på dubbelmoral.
Deras vision om "jämlikhet" var som bäst optimistisk, något naiv -
- och som sämst lite cynisk.
Man låtsades att det skulle bli jämlikt -
- helt spontant, lite som i en saga.
Men det behövdes politiska institutioner -
- läroverk, sjukvård, transporter -
- och ett skattesystem som siktade in sig på höginkomsttagarna.
Vid tiden för franska revolutionen fanns inte det överhuvudtaget.
Den industriella revolutionen i slutet av 1700-talet -
- bytte ut människor mot maskiner.
Man köpte in maskiner som gjorde ull, bomull, alla sorters varor.
Det gick fortare, varorna blev standardiserade -
- och man tjänade mer.
Kapital var inte längre något konkret, som ens mark -
- eller ens förmåga att låna ut pengar.
Man kom på att man kunde expandera sin egen fabrik -
- genom att sälja produkter, behålla vinsten -
- och investera den i fabriken.
Kapitalismen i sin moderna form tillåter oss att göra det.
Med kapital kan man fortsätta expandera.
Men klyftan mellan löner och produktivitet var stor -
- och de feodala arbetslagarna hängde kvar väldigt länge.
Man fick inte lämna arbetsgivaren utan tillstånd.
Den lagen följde man under 1800-talets mitt -
- kapitalismens glansdagar i England, världens mest avancerade land -
- där arbetare blev fängslade och misshandlade.
Strejka var nämligen ett brott.
Man ville bort från den gamla världen -
- och få ett mer jämlikt samhälle.
Nya Zeeland, Australien och Kanada skapades av -
- människor som flydde Europa -
- när kapitalismen fick fäste.
Den var anledningen till att människorna gav sig av.
De sökte ett mer fördelaktigt samhälle.
Man ville få bort klassindelningen -
- men mer på ett laissez faire-sätt än politiskt.
De förmögna dominerade redan från början.
För en vit man på 1800-talet -
- var Australien och USA bäst att åka till.
Vidöppna gränser och enorma ytor.
Enda problemet var att skaffa arbetskraft.
En liten markägare hade bara sina barn.
Men en slavägare kunde åka till New Orleans, ta ett lån -
- köpa slavar på New Orleans slavmarknad -
- föra dem till Alabamagränsen och starta bomullsodlingar.
Med vinsten köpte man mer slavar, mer mark.
Slavekonomin ingick nu i ackumuleringscirkeln.
Men som slavägare hade man inte bara tillgång till arbetskraft.
Man hade också ökat kapital -
- för slavarna kunde tjäna som säkerhet.
Om man skulle låna ut pengar till någon -
- och de antingen hade slavar eller mark som säkerhet -
- så var slavar bättre, för de var flyttbara och lättare att sälja.
Det var under den här tiden på 1800-talet som -
- arbetsfördelning, ojämlikhet och makt etablerades världen över.
Först med slavar och sedan med ett obarmhärtigt kolonialt styre.
Det är svårt att säga hur mycket av Europas länders rikedomar -
- som kommer från deras koloniala förflutna -
- men det övertag man fick under den industriella revolutionen -
- hängde ihop med ett militärt herravälde.
Mellan 1870 och 1914 -
- ägde Storbritannien och Frankrike, de stora kolonialmakterna -
- väldigt mycket världen över.
De håvade in så mycket vinster, utdelningar, räntor och arrenden -
- att de fortsatte att investera i andra delar av världen.
Resten av världen arbetade för dem.
Det är lönlöst att öka produktionen om det inte finns köpare -
- så modet underblåste den industriella revolutionen.
På 1800-talet var modet överallt, även bland de lägre klasserna.
Även arbetarklassens kvinnor försökte följa modet.
Det där med "du kan inte ha det, det är fjorårets mode" -
- hade 1500-och 1600-talspersoner inte förstått.
"Det är inget fel på dem. Jag bär samma."
Och industrin som accelererade mest under 1800-talet var julen.
Under 1700-talet och 1600-talet var julen ingenting särskilt.
Man drack med vänner och familj -
- och presenter gav man kanske på nyår.
På 1850-talet hade vi smällkaramell, julkort och julgran.
Människor ruinerade sig själva för julen -
- medan tillverkarna skodde sig.
Nyheter som järnväg, telegraf, massproduktion, aktiebolag dök upp.
Innovationer, traditionell produktion och ökad orättvisa.
Det är en period av enorma konflikter.
Det var öppna krig, som i Colorados gruvor -
- mellan strejkare och beväpnade vakter inhyrda av kapitalister.
Användandet av nationalgardet var också strejkbrytande.
Och i likhet med i dag förändrades ekonomin...
...både med handel och teknologi -
- som har samma sorts egenskaper för att skapa många monopol.
Ännu en gång skapades en liten klass med väldigt rika människor.
43 miljoner... 75 miljoner...
175 miljoner dollar. Såld!
Runt 1914, i en stad som Paris -
- ägde en procent av invånarna 70 procent av det som gick att äga.
Två tredjedelar av befolkningen dog utan att äga en egendom.
Nationalismen ökade och Europas länder började tävla -
- lite på grund av de extremt starka sociala spänningarna -
- på grund av en stagnerad levnadsstandard och orättvisorna.
Konkurrensen mellan länderna, nationalismen -
- användes av en elit för att man skulle glömma klasskonflikten -
- och i stället samlas runt en nationell identitet.
Det bidrog till första världskrigets utbrott -
- sommaren 1914.
I Berlin vet tyskarna att ärans timme är inne.
Det uppstod en sorts kulturell militarism i Europa.
Men tävlade om imperieterritorier och handelsvägar.
Krigsherren är outtröttlig där han inspekterar sin armé.
Britterna hade en fjärdedel av världens befolkning.
De andra länderna ville ha en del av kakan, särskilt Tyskland.
Många av de nya kapitalisterna hade ett feodalt tankesätt.
Tyskland hade stora industrimän, junker -
- som ansåg att samhället mådde bra av ett krig.
Britterna och deras allierade trodde att de skulle besegra Tyskland -
- på bara några månader.
Men det pågår i flera år och decimerar båda befolkningarna.
Första världskriget var i grunden en kamp om kapital.
Efter kriget uppstod en enorm finanskris.
En ny tanke dök upp, mest på grund av att regeringen var bankrutt.
Skatt var inte så dåligt ändå -
- och för att få in pengar fick man beskatta adeln.
Arbetarklassen och medelklassen hade ingenting kvar att skatta.
Man började se början på slutet av adelns makt.
På 1920-talet ökade även kvinnornas och arbetarklassens makt.
Båda grupperna sa till regeringen:
"Vi offrade oss för er under kriget. Ni måste ge oss något."
Principen om att arbetarklassen, och kvinnor -
- bara ska godta samhället som det är, försvann på 1920-talet.
Följ folkmassan till imperiestaden, den blåsiga staden, passionstaden.
Följ massan. Bli rik. Två miljoner. Fem miljoner. Lägg på hög.
Tjugotalet var kanske ett irrationellt överflöd.
Aktiekurserna for i taket, men folk fortsatte att handla aktier -
- för de trodde på Wall Streets magi.
Det finns en mytbildning om -
- att det som är bra för Wall Street är bra för vanligt folk.
Många banker sålde produkter som de visste var dåliga.
Skumma bankirer gjorde skumma affärer.
Det fanns ingen reglering. Kapitalet var tillgängligt för alla.
Bubblan på 1920-talet var som alla andra bubblor.
Aktierna går upp, man kan låna med de som säkerhet och köpa fler.
Priserna går upp ännu mer och alla känner sig lättsinniga.
Samtidigt rådde det stor oreda på arbetsmarknaden.
Många blev rika, men det fanns många längst ner och ingen i mitten.
Då erbjöd man folk krediter för att dölja klyftan.
Kreditcykeln underblåste bubblan -
- som till slut sprack.
Den här gången fick faktiskt några bankirer fängelse -
- och man införde en del regler -
- som Glass-Steagall Act, som gjorde banksystemet säkrare -
- tills det avskaffades 1999.
Efter finanskrisen uppstod ett handelskrig världen över.
De införda avgifterna ledde till mer lidande globalt.
Det bidrog till den stora depressionen.
Om man läser John Steinbecks "Vredens druvor" -
- förstår man hur enorm chocken blev när systemet brakade ihop.
De sa åt mig att be er ge er av.
Från min egen mark?
Det är inte mitt fel.
Vems är det då?
Markägaren, Shawnee land och boskap.
- Vem är det? - Ingen. Det är ett företag.
De har väl en chef, en som vet vad en bössa är till för?
Han är bara manager och har fullt upp med att följa östkustens order.
- Vem skjuter vi då? - Jag vet inte.
Jag vet inte vems felet är.
Nej, men ingen får driva bort mig från min mark!
Min farfar började bruka den för 70 år sen.
Min pappa föddes här, vi alla föddes här och några dog till och med!
När bankerna gick i konkurs, så förlorade folk sina pengar.
Efterfrågan inom andra områden minskade -
- vilket i sin tur ledde till konkurser och arbetslöshet.
ARBETSLÖS TAR VAD SOM HELST
Den stora krisen på 1930-talet var så traumatisk -
- att allmänheten och deras politiska representanter -
- skyllde på kapitalismen.
Lidandet i USA var enormt allvarligt. Alla var fattiga.
Man krävde kännbara politiska lösningar.
Landet vill att vi agerar och att vi agerar nu.
Fastställande av priser, stora löneförändringar -
- allt som Roosevelt införde, var nytt för amerikanerna.
Ny infrastruktur ledde till en otrolig distribution.
Det kommunistiska alternativet fick den kapitalistiska världen -
- att ta tag i de grundläggande orättvisorna -
- för att inte förlora slaget om tankarna.
Roosevelt lånade en del idéer -
- som att staten skulle ha mer insyn i det ekonomiska systemet.
Om inte staten försökte skapa mer arbetstillfällen -
- och fördela medlen bättre, så skulle man inte få social stabilitet.
Börskraschen orsakade fattigdom i USA och Storbritannien -
- men i det redan fattiga Tyskland var det etter värre.
Efter första världskriget fick de betala stora skadestånd.
Det orsakade en fruktansvärd inflation i Weimarrepubliken.
En tunna fylld med sedlar räckte inte ens till ett bröd.
Sambandet mellan fascism och fattigdom på 1930-talet är tydligt.
Man förstår hur förförande Adolf Hitler var när han sa:
"Jag ska göra Tyskland stort igen. Vi ska bli mäktiga."
Vad han sa var: "Vi är fattiga på grund av Storbritannien" -
- "på grund av USA, på grund av resten av Europa."
Folket led och var oerhört mottagliga för fascismens idéer.
Man var för rasism, utanförskap och att invadera andra länder.
Inga fler klasser!
Vi ska vara ett enat folk!
Och ni, mina ungdomar, ska bli det här folket.
En amerikansk flygplansfabrik, en av många...
Ett bombplan, tusentals på väg...
En dödsängel.
Depressionen försvann under krigsförberedelserna.
Omfattningen var något helt nytt.
Regeringarna tog över produktionen.
Det var ett industriellt krig, så produktionen var avgörande -
- för krigets utgång.
Fackföreningar fick stor politisk makt.
Om man producerade för kriget, så fick man godkänna fackföreningar.
Skatterna höjdes för att få in pengar till dem.
Det var feodalsystemets sista andetag.
Det var vad som krävdes för att adeln skulle mista sin makt.
Krig i sig förstör kapital.
Först bombar och totalförstör man städer.
Men det är bara en tredjedel av kapitalet.
Vilka är de två andra tredjedelarna?
En tredjedel är inflationen, som har förstört allmänhetens skuld -
- till privatpersoner som har finansierat kriget.
Den tredje delen är nya regler -
- som hyresreglering, statligt ägande och budgetförordning.
Förstörelsen av kapital var inte enbart av ondo -
- för samhällets maktbalans blev förändrad.
Alla är lika inför döden.
Krig, alla offer och all hopplöshet till trots -
- får oss att inse att alla är vi människor.
Det nya politiska sammanhanget ledde till slut till -
- den upplysning och jämlikhet som blev kungjord på 1700-talet.
Det sociala landskapet var förändrat efter andra världskriget.
Det fanns en helt ny inställning.
Det är inte alls som förut.
Det blir sjukvårds-och arbetslöshetsbidrag, pensioner -
- arbetsskadeersättning, barnbidrag, änkebidrag, föräldrapenning...
Man skapade ett bidragssystem. Sjukpenning, semesterersättning.
Britterna fick fri sjukvård från vaggan till graven.
Det var ett steg mot statligt ägda industrier -
- och mot skatt på arv, egendom och förmögenhet.
Jag lovar att det blir bra.
Televisionen, ändlösa timmar av underhållning.
En makalös blandning av privat stimulans och public service.
I USA på 1950-talet gjorde man kapitalåtstramningar.
Man införde hyresregleringar, begränsningar för markägare.
Kapitalet kunde inte vara fritt, utan tyglas som en vildhäst.
Det här är fullblodets land.
Kapitalet skulle hjälpa människor.
Att de rika fick göra vad de ville med sitt kapital, att det var bra -
- blev ifrågasätt världen över.
På 1950-talet skulle alla kunna vara rika.
De som föddes efter andra världskriget hade ett liv -
- som inga barn före dem hade kunnat föreställa sig.
För första gången kunde man nå toppen med hårt arbete och studier.
God dag, mrs Thatcher. Slå er ner.
Min pappa slutade skolan när han var 12-13 år.
Han hade inte samma tur som ni och jag som kan läsa vidare.
Som förälder försöker man alltid -
- ge ens barn det man själv inte fick.
Vill ni ha en kvinnlig premiärminister?
Det beror på vem.
Jag tror inte att det blir under min livstid.
Margaret Thatcher gjorde en otrolig klassresa.
Hon var en butiksägares dotter från norr, studerade vid Oxford -
- blev den första kvinnliga premiärministern och rik.
Det var möjligt i det här nya samhället med social rörlighet.
Medelklass och lägre medelklass kunde nu inneha maktpositioner.
Om man följer ojämlikhetens utveckling under 1900-talet -
- så är den starka medelklassen den mest slående förändringen.
Fram till 1914 fanns det ingen medelklass.
Den var nästan lika fattig som de fattigaste.
De första 30-35 åren efter kriget rådde det ekonomisk tillväxt.
Köpkraften ökade kraftigt -
- särskilt hos de lägre klasserna och medelklassen.
De kunde köpa konsumtionsvaror, få bättre levnadsstandard -
- spara ihop till ett hus och skaffa sig kapital.
Köket ska vara här. Då ser vi barnen leka i trädgården.
Barnen? Hur många? Inte mer än sex, hoppas jag.
De var inte jätterika, men heller inte fattiga -
- och innehade en stor del av landets kapital.
Men medelklassens andel av kapitalet har minskat -
- mer i USA än i Europa.
Den nya inriktningen -
- kan vara rätt oroväckande om vi blickar mot 2000-talet.
En stor utmaning inför framtiden är om medelklassen krymper -
- och vi riskerar en utarmad medelklass som för 100 år sedan.
Årtiondena efter andra världskriget var rätt enastående.
Det fanns ett socialt samförstånd sprungen ur krigsinsatsen.
Det fanns en solidaritet -
- men den grundade sig på ett uppdelat samhälle.
Det fanns andra orättvisor under den här tiden.
Det förändrades efter 1960-talets medborgarrättsrörelse -
- och de andra folkrörelserna som dök upp efteråt.
VI MARSCHERAR MED SELMA!
...svarta är fortfarande inte fria.
Jag tror att det är viktigt politiskt med en bred medelklass.
När inkomsten blir högre, så utvecklas en medelklass -
- som är bättre utbildade och kräver att få vara mer delaktiga.
Och sen revs det upp på sjuttiotalet.
Det här är NBC Nightly News onsdagen den 17 oktober.
Kriget i Mellanöstern påverkar nu hela världen.
Arabvärldens oljeproducerande länder har oljan som politiskt vapen.
Kuwait annonserade att oljepriserna skulle öka -
- och det rejält, till dess att Israel lämnar ockuperat land.
Oljechocken slog mot alla i-länder. Olja användes till allt.
Bensinransoneringssöndagar börjar nästa månad.
Priset på utländsk råolja har höjts från 3 till 12 dollar per fat.
Oljepriserna fyrdubblades -
- men lönerna ökade inte i samma takt.
När fackföreningar och arbetare krävde högre löner -
- sänkte företagen priserna för att minska lönepåverkan.
Då uppstod löne-prisspiralen.
Det var en period av hög inflation och låg tillväxt -
- så kallad stagflation.
Globaliseringen började. Tillväxtmarknaderna var med -
- Europa var på fötterna och Tyskland producerade igen.
Den globala bilden förändrades. USA hade inte världen för sig själv.
Men på 1970-talet började man se -
- ett separat finansiellt tankesätt bakom ett bolags balansräkning.
Kapa kostnader, rangordna kapital, se anställda som en kostnad.
Företagen höjde inte lönerna.
Ett X uppstod, där Wall Street gick ditåt och vanligt folk ditåt.
Tyskland och Japan antog en annan modell.
Arbetarna fick sitta med i styrelserna och ha mer inflytande.
Man drog nytta av deras expertis -
- och tog marknadsandelar från amerikanska företag.
När det började, var USA oförberett.
De kom sjövägen, småbilar som tänker förändra ett lands köpvanor.
Vilken fin bil! Vad heter den?
- Isuzu. - Prosit!
Vägkramande, hjärtslående, huvflygande...
- Vi är... - ...Cadillac, prova Subaru!
Rösta på Reagan!
Japan tillverkar nästan dubbelt så många bilar som USA.
Vi var en gång världens främsta biltillverkare.
Det stämmer inte längre.
Alla länder måste berätta varför de är rikare än andra -
- eller varför de har blivit fattiga.
Det berättade Reagan och Thatcher för sina väljare.
Tack så jättemycket.
Kan någon se vårt minskade inflytande i världen i dag och säga:
"Låt oss ha fyra år till av det här."
Nej!!!
De som har gett upp ska få nytt hopp -
- när vi ger oss ut på ett korståg för att göra USA stort igen.
I USA hade man en känsla av att Tyskland -
- Japan, de som hade förlorat kriget, kom i kapp.
Reagan, och till viss mån Thatcher, pekade på det och sa:
"Titta, de är snart i kapp. Vi måste ändra på något, men vad?"
"Det beror på välfärdssamhället som den nya given införde."
"Det har gjort oss svaga."
"Vi måste återgå till 1800-talets mytomspunna kapitalism" -
- "och få ny kraft."
Här kommer premiärministerns Rover med mrs Thatcher.
Margaret Thatcher, dotter till en matvaruhandlare -
- utbildad vid Oxford med överklassen.
Vi har arbete framför oss.
För att öka värdet på tillgångar och på så vis öka investeringarna -
- och släppa kapitalet fritt -
- så var man tvungen att undertrycka arbetskraften.
ARBETE LÖNAR SIG INTE
Högen är en del av avfallet som har lagts utanför soptippen -
- som har varit stängd i två veckor på grund av sophämtarnas strejk.
Lärarförbundet har lagt fram ett lönekrav.
33000 skolbarn får stanna hemma i Londonområdet Haringey.
Inställda operationer lämnade tomma sängar på avdelningarna.
På den här tiden såg man annorlunda på strejker.
Allmänheten var upprörda över hur en del fackföreningar betedde sig.
Jag tänker koka vattnet, för avloppsarbetarna strejkar än.
Det kan vara smutsigt och man riskerar att få tyfus. Inte sant?
Man var tvungen att göra något åt arbetskraften mot kapitalet -
- och det var inte lätt.
Statens gränser har drivits tillbaka och kommer att drivas tillbaka mer.
Miljoner har redan blivit aktieägare i -
- British Gas, British Airways och brittiska flygplatser.
Flight 307 är inställt tills vidare.
Motståndet mot fackföreningar började på 1980-talet -
- och utkristalliserades när Reagan sparkade alla flygledare.
Till de som inte dök upp på jobbet i morse:
Om de inte infinner sig inom 48 timmar, så blir de avskedade.
Det var allt.
Det gav en hel industri grönt ljus.
Presidenten har börjat avskeda strejkarna -
- och säger sig vilja bygga upp systemet igen utan dem.
Fem lokala fackföreningsledare har blivit fängslade.
Det som hände och som förvärrade orättvisorna -
- var att av alla pengar inom det ekonomiska systemet -
- fick arbetarna en allt mindre del. Lönerna gick ner.
Vinstandelen däremot, det vill säga det som de som ägde kapitalet fick -
- ökade.
Det handlade om makt.
Jag tackar er, mr Cromwell -
- att ni låter Teldar Papers största aktieägare få tala.
USA har blivit en andra klassens makt.
Under den fria marknadens tid, då vi var en industriell stormakt -
- hade bolaget en ansvarsskyldighet mot aktieägarna.
Det såg Carnegie-och Mellonfamiljerna till -
- för deras pengar stod på spel.
Vad jag vill ha sagt är att girighet, i brist på ett bättre ord -
- är bra. Girighet är rätt. Girighet fungerar.
Och girighet, det lovar jag er -
- kommer inte bara att rädda Telda Paper, utan även företaget USA.
Tack så mycket.
Gordon Gekkos replik "Girighet är bra" -
- var menad som en protest mot systemet -
- men det kulturella systemet var förändrat.
Nyutexaminerade som sökte jobb på banker -
- hade frasen "girighet är bra" som motto i jakten på rikedomar.
Det var yuppiernas tid.
Det var inne att vara entreprenör, att rida på vågen.
Att kräva högre skatter och omfördelning blev omodernt.
Allt skulle avregleras, särskilt banktjänster.
Banktjänstemän fick mer betalt -
- och marknadskrafterna gjorde kapitalisterna rikare.
De stora reformerna under Reagan och Thatcher -
- som sänkt skatt för de rika -
- för att man antog att det skulle gagna de fattiga, gick snett.
Deras politik bara spädde på orättvisorna.
De lovade en större kaka.
Man skulle få en mindre procent av en större kaka -
- vilket gjorde biten större.
På sätt och vis var det ingen överraskning -
- att klyftorna ökade -
- men omfattningen var mycket större.
Det syns tydligt när man tittar på siffrorna.
De 90 procenten längst ner upplevde en stagnation.
Det mesta av tillväxten gick till de tio procenten i toppen.
Medelinkomsten för ett amerikanskt hushåll -
- var ungefär samma som 25 år tidigare.
Lönerna, justerade för inflation -
- var på samma nivå som 60 år tidigare.
Medellivslängden gick ner.
Det ekonomiska systemet fungerade inte för majoriteten av amerikaner.
På 1990-talet exporterade de amerikanska bankerna kapitalism -
- till Europa, Asien.
Alla köpte vår version av -
- en laissez faire, avreglerad kapitalism.
Livet verkade bli bättre under 1990-talet.
Systemets globalisering -
- gjorde saker billigare för vanligt folk, som även fick kredit.
Under kreditboomen kunde plötsligt vanligt folk få kredit.
Plötsligt kunde fattiga personer få kredit.
- Sök... - ...per telefon.
Folk med dålig kreditvärdighet fick kredit.
Personer som absolut inte borde få bostadslån, fick det.
Och investmentbankerna skapade ännu fler kreditvarianter.
Man kunde dela upp dåliga skulder och mörka dem.
Det höll igång systemet ända tills det exploderade 2008.
Panik råder på Wall Street. Hur gick det här till?
Tjugotvå procent av husägarna kan inte betala sina lån.
- ...kan inte betala... - Den amerikanska drömmen hotad.
...högre räntor...
Då ska vi se. Sista avbetalningen.
Trettiosju procents ränta per minut, avgift för kontraktsmissförstånd...
Här är er nya månadsavgift.
När du gav mig pengarna, så skulle jag inte betala förrän i framtiden!
Det är inte framtiden, det är det nedriga nuet!
Lugna ner dig. Det här landet tar hand om sin medelklass.
UTMÄTT EGENDOM TILL SALU
Var inte arg på bankerna. Vi sparkade vår vd.
Han fick knappt 50 miljoner.
Bankerna vågar inte låna ut pengar till varandra.
- Kreditmarknaden har avstannat. - Rädslan ökar.
Rädslan, som jag tycker var välgrundad -
- var att kreditmöjligheten och kanske även affärsmöjligheten -
- att betala med kontanter eller kort, skulle upphöra.
Värsta veckan sen börskraschen 1929...
- Dow Jones dök mer än 500 poäng. - Japan ner nästan 10 procent.
Brittiska regeringen skyllde på USA:s banker.
Oron steg. Hur mycket skulle det spridas över världen?
Var vi nära en andra stor depression?
I morse vaknade USA till nyheten att deras pengar ska ingå i...
- ...ett stort räddningspaket. - Får inte misslyckas.
Centralbanken lånade bankerna 7,7 biljoner dollar.
Kursen steg efter nyheten.
Aktiemarknaden gick upp nästan 60 procent.
- Hong Kong mer än 8 procent... - Kursen steg med 15 procent...
Företagen kom och sa:
"Ge oss 700 miljarder dollar och allt ni håller kärt, annars..."
I utbyte för de här pengarna, som inte är nån lösensumma...
...blir det amerikanska folket stolta ägare till värdelösa papper.
Det blev ingen kollaps. Systemet var intakt -
- och tankarna på att reformera det rejält lades åt sidan.
Resultatet blev att aktierna störtdök för att sen stiga brant.
Dessutom var de förmögna inblandade i aktiemarknaden.
De behöll sina jobb, sina bonusar.
Deras branscher blev inte särskilt hårt drabbade -
- och aktieuppskrivningar och utdelningar gav mer än på länge.
Enligt Bloomberg tjänade bankerna 13 miljarder dollar på spridningen.
Deras andra tillgångar växte med 39 procent.
Sjutton större banker gav toppchefer 1,6 miljarder dollar i bonus.
Wall Street och dess syn tog över.
Det var en tyst kupp.
Demokratier i allmänhet hamnar lätt i elitens händer.
Om inte demokratin förnyas av en icke-elit som gör uppror då och då -
- fortsätter demokratin i samma riktning -
- där makt och rikedom är mer och mer koncentrerat.
Över hela världen fanns nu oligarker, som köpte sig politiskt inflytande.
Valet är inte till salu.
När kapitalet blir för koncentrerat -
- så ökar inflytandet över media -
- och finansieringen av politiska kampanjer och partier -
- som gagnar dem bäst.
Deras motto "en dollar, en röst", eller "en euro, en röst" -
- går emot demokratins motto: "en man, en röst".
Ju mer man har -
- desto mer borde man vilja dela med sig -
- men så är det inte enligt våra och många andras studier.
Vi tog två främlingar.
Med ett myntkast avgjordes vem som var rik och vem som var fattig.
De rika spelarna fick dubbelt så mycket pengar -
- och fick kasta två tärningar i stället för en.
När de passerade "Gå", så fick de 200 dollar.
Den fattiga fick bara 100 dollar.
Orättvisan var uppenbar.
Inom ett par minuter började dynamiken utkristalliseras.
- Hur många femhundringar har du? - En.
Va? Jag har tre.
De rika spelarna började bli mer dominant.
De rika äter mer salta pinnar.
När de förflyttar sin spelpjäs, så blir de mer högljudda.
De börjar slå pjäsen mot spelbrädet.
Jag ska köpa allt.
- De rika var otrevligare. - Du har inte råd.
De var mer benägna att berätta hur bra det gick för dem.
- Livet leker. - De var nedsättande.
Du förlorar snart allt.
- De blev mindre barmhärtiga. - Ja! Jag köper den.
Resultatet blev detsamma i hundratals tester.
De som vann, på grund av ett myntkast -
- betedde sig som om de förtjänade att vinna.
Jag investerade tydligen väl.
En fråga som vi ställer är: "Varför vann du?"
Då borde några säga: "Jag vann på grund av myntkastet."
"Jag hade dubbelt så mycket av allt."
Men ingen, inte en enda, av de rika spelarna -
- erkände att de hade vunnit av tur -
- som av en slump hade gett dem den privilegierade positionen.
De som känner att de förtjänar att vara framgångsrika -
- är mer benägna att privilegiera egna intressen än andras -
- och underminera andras välfärd för att ligga steget före.
Det är en ganska skadlig social konsekvens.
Men det handlar inte om att vara rik.
Det verkar vara känslan av att ha det bättre ställt -
- som påverkar alla på samma sätt.
Ja! Vi vann på lotto!
- Peter, vad har du på dig? - En guldkostym, Lois.
Jag slogs mot tre rappare för den.
Men vi är inte såna. Pengarna förändrar oss på fel sätt.
Ja, det tystade inte dig.
När vi får fattiga personer att känna sig rika -
- ser vi samma resultat.
Men, Lois, vi behöver ju inte oroa oss för räkningar -
- vi behöver inte spara, vi kan bara ha kul.
Intresserad?
Åh! Herregud!
Den är underbar. Är det en blodsdiamant?
- Om! Barnen mördade varandra. - Jag älskar den!
Att ha det bättre ställt än andra tolkar vi som -
- att vara bättre än andra. Hjärnan uppfattar det så.
Människor som alltid har rest i första klass -
- alltid varit skyddade -
- och som har hus i tre, fyra länder dit de kan flytta vid behov -
- hur gör de med skatten?
Det som sker är att en stor mängd pengar flyttas utomlands.
I årtionden har individer och företag flyttat sina juridiska jag -
- för att slippa betala skatt, som gagnar de som jobbar för dem.
Så när man kliver ut från det trendiga IT-företagets huvudkontor -
- faller och slår i huvudet och ligger i en blodpöl på trottoaren -
- så kommer en ambulans som företaget inte har bidragit till.
Det är ett nytt system inom kapitalismen.
Och det är ohållbart.
För att det ska fungera, så måste staten ha åtkomst till -
- de rikas inkomst via skatter.
EU har begärt att Irland ska kräva -
- nästan 15 miljarder dollar i obetald skatt av Apple.
Femton miljarder dollar är mer än Irlands fyraåriga sparåtgärder.
Amazons skatteförmåner är olagliga.
Facebook betalar mindre än en lärare i skatt.
98000 företag skattar inget.
...de rikaste undviker skatter... orättvist... Google, Microsoft...
Det fungerar bättre för ägare av kapital än för vanligt folk.
Det stora teknikbolaget kan ha folk och pengar var de vill.
De flyger högt över de nationella problemen.
De skapar färre arbetstillfällen än de stora industriföretagen förr -
- men tjänar otroligt mycket mer.
Ironin är att det som gör en smartmobil smart -
- internet, gps, pekskärmsteknik -
- finns tack vare skattepengar till federala byråer, som DARPA -
- men vinsterna åker inte tillbaka in i ekosystemet.
Irländarna betalar en avgift till Google Netherlands Holding BV.
- Av skatteskäl? - Det tror jag.
Det går till Google Holdings i Irland, som sköts från Bermuda.
Om det är så, då hamnar vinsten i Bermuda.
2015 uppskattade Google Alphabet -
- att de skulle gå med 15,5 miljarder dollars vinst i Bermuda -
- men de gör ingenting i Bermuda.
Det är ett exempel på hur länder stjäl skattebaser från varandra.
Ett annat är förmögenhetsförvaltning.
Man säljer skalbolag, nummerkonton -
- skyddade av banksekretess, till rika familjer.
Man kan inte taxera det man inte kan mäta.
Vi lever i en statistisk dimma om -
- vilka är förmögna, vilka äger byggnaden i New York, i Paris?
När vi försöker kolla upp det, så hittar vi skalbolag.
Man kan bekämpa skatteparadisen på ett rätt enkelt sätt.
Man måste införa sanktioner mot länder som underlättar skatteflykt -
- och förändra uträkningen av taxeringsbara vinster i alla länder.
Ta Apple till exempel.
Tänk er att Apple går med 50 miljarder dollar i vinst.
Tio procent av all försäljning sker i Frankrike.
Då skulle Frankrike kunna säga:
"Tio procent av Apples globala vinst, fem miljarder dollar" -
- "ska skattas i Frankrike."
I dag kan de multinationella företagen mörka sina vinster -
- men inte var kunderna finns.
De är i Frankrike, Tyskland, England, USA, inte i Bermuda.
Globaliseringen öppnade upp ett globalt samhälle -
- men innebar också att bolag flyttade jobben -
- vilket de tjänade mycket pengar på.
Men arbetar-och medelklass, som det gick bra för -
- förlorade sin livskvalitet och sina möjligheter.
Deras regeringar och bolag -
- har gjort väldigt lite, eller ingenting, för att ta tag i det.
USA och Europa är mer uppdelat nu på grund av globaliseringen.
Indien, Filippinerna och Kina är inte det.
Kineser tror att om de jobbar hårt, så får deras barn ett bättre liv.
Det stämmer nog där, men inte i USA.
Om man åker till Peking, Shenzhen, Shanghai eller Guangzhous -
- eller någon av Kinas mer välbeställda städer -
- som Shanghai, som har högre löner per capita än Portugal -
- så stöter man på medelklasskineser.
Då menar jag globala medelklasskineser.
Det är ett helt annat Kina än för tio år sen.
Kina är nästan världens största ekonomi.
Om tio år är det det, men då fortfarande med statskapitalism.
Statskapitalism innebär att statsägda företag -
- är ekonomins viktigaste aktörer.
De försöker tjäna pengar, bygga upp företagsmärket -
- och ibland konkurrerar de kontrollerat mot varandra.
Andra viktiga aktörer i Kina är privatägda statsgodkända bolag.
Staten stöttar dem aktivt, vilket följaktligen gagnar dem.
Sen har man hundratals miljoner människor som är fattiga.
Men de vill ha statskapitalism -
- så länge som de tjänar tillräckligt för att låta barnen få det bättre.
Sedan i slutet av 1970-talet har den kinesiska medelinkomsten ökat -
- med ungefär 800 procent. Det är enormt mycket.
Men medelinkomsten för de rika har dock ökat med 2000 procent.
Det är ett land med tillväxt -
- men en oerhört orättvis tillväxt.
Kina är ett exempel på vad fritt kapital gör med lönedistribueringen.
Kapital måste regleras mycket striktare än annat.
Det är skillnad mellan en liberaliserad kapitalmarknad -
- och liberaliserad handel av varor och tjänster.
Det var en av de stora lärdomarna efter den stora depressionen.
Modern kapitalism handlar om fri rörlighet av globalt kapital.
Ekonomisystemet har förändrats de senaste 40 åren.
Finansindustrin har procentmässigt blivit dubbel så stor inom det.
Det har skapat långsammare tillväxt, inte snabbare.
När den moderna kapitalismens fader, Adam Smith -
- kom på systemet med fria marknad, -
- var världen annorlunda.
Varför inte en egen firma? Det krävs bara kapital, stöd och en idé.
Små och medelstora familjeföretag var normen.
Varför finns det ingen bra hattmakare i byn?
Varför inte? Damhattar! Mitt eget företag!
Han trodde att finansmarknaden bara var en mellanhand.
De skulle ta allas besparingar, sätta in dem på banken -
- och låna ut dem till frisören på gatan.
Det var lite som i "Livet är underbart".
Adam Smith hade inte förstått sig på jättebanker -
- eller multinationella bolag som gör affärer i 120 olika länder -
- med olika regler att följa. Det är en helt annan värld.
Statistiken visar att bara 15 procent av pengarna -
- som finansinstituten lånar ut går till produktiv utlåning.
Vad händer med resterande 85 procent?
Det förflyttas inom ett stängt finanssystem.
Dess tillgångar blir köpta och sålda av samma människor -
- och dess värde bara ökar.
Det är lättare att hålla sin rikedom borta från riskabla aktiviteter.
Det skapar en ny social berättelse.
Det är lättare att uppföra en byggnad.
Man kanske inte fyller den, en del lägenheter står tomma -
- men om fem år är byggnaden värd så mycket mer -
- att man hellre har den kvar och hoppas på en värdeökning -
- än att försöka tjäna pengar på att riskera dem -
- genom att öppna en fabrik eller uppfinna något.
Man tjänar mer på att äga ett hus än på att jobba.
Folk har därför blivit husspekulanter.
Det förändrar hela bostadssituationen.
Till slut blir det uppdelat.
Bostadskrisen påverkar framförallt de unga.
Många ser det som en kamp mellan generationer.
De som föddes under babyboomen köpte hus när det var billigt -
- och har därför det som säkerhet inför pensionen.
De unga kan däremot inte ens hyra något billigt.
De i botten är rätt så polariserade och arga.
Husen drar in mer pengar än de, och de måste hyra dem.
De fattiga och medelklassen kan bara hoppas på -
- att deras hem ökar så mycket i värde -
- att alla problem glöms bort, som att pensionen försvann -
- att de är arbetslösa, att barnen blir fattiga.
De unga är mer optimistiska -
- men är i högsta grad medvetna om orättvisorna.
Varför utbilda sig om det innebär att man måste låna 50000 pund?
Många unga känner sig barnsliga.
Varför måste min smarta 26-åriga svåger bo kvar hemma?
Det undrar både han och mina svärföräldrar.
Vi har sagt: "Ni är inte fattiga."
"Ni är blivande miljonärer. Bry er inte om orättvisorna" -
- "utan jobba på och spring, spring, spring uppför backen."
Det är ironiskt.
Samhällen med större orättvisor har mindre social rörlighet.
Samhällsstegens pinnar går isär.
De som har pengar ser till att stanna i toppen.
Det gör det svårare för andra att klättra.
Det ser man gång på gång.
Systemet är riggat. Folk är inte dumma, de förstår det.
Man får en ekonomi som är mer och mer produktiv -
- men vinsterna hamnar hos en liten grupp människor.
Det finns arbeten lägre ner.
Dåligt betalda jobb som inte ger något.
Arbetsmarknaden förändras.
Fler och fler klassas som egenföretagare.
Företagen är då inte skyldiga att betala semesterersättning, pension.
Arbetarna måste kunna ta hand om sig själva om de är sjuka -
- eller vill ha semester.
När Piketty säger att kapitalismens framtid är -
- en med stora orättvisor och dålig social rörlighet -
- så är den redan här.
I USA kommer den största förmögenhetsöverlåtelsen att ske -
- när de som drog in pengar efter andra världskriget -
- överför sin förmögenhet till sina barn.
Nästa generation kommer att ärva runt 12 biljoner dollar -
- de närmaste 10-15 åren -
- pengar som kommer att investeras och öka i värde.
Arv kan under 2000-talet återigen bli lika viktigt -
- som under 1800-talets England och Frankrike.
Arv gör att en liten del av befolkningen -
- kan leva väldigt väl -
- för den ärvda förmögenheten skapar en inkomst.
Avkastningen har nästan alltid varit -
- högre än ekonomisk tillväxt.
Om vi går tillbaka till 1700-talet -
- fram till i dag, 2018 -
- har världsekonomin ökat med 1,6 procent per år under 300 år.
Det är mycket mindre än avkastning på kapital -
- som ligger på 4-5 procent per år.
Är det en katastrof? Inte nödvändigtvis.
Om alla innehar en del av kapitalet -
- om alla äger en lägenhet och andelar i en pensionsfond -
- så är det inte dåligt om avkastningen är högre.
Problemet är koncentrationen av ägarskap -
- och därmed även makten i samhället.
Det leder till en återkomst av sociala hierarkier -
- och ökade spänningar bland arbetar-och medelklass.
Studier visar att av i-länders befolkning -
- är två tredjedelar snart fattigare än sina föräldrar.
Det är en enorm megapolitisk trend.
Folket på gatan börjar säga: "Nu räcker det!"
Skingra er, annars får vi tvinga er!
Det räcker med orättvisor och att aldrig veta hur det kan bli bättre.
De sträcker sig efter det närmaste de kan hålla fast vid -
- vilket ofta är deras identitet, etnicitet, religion,
Och de ger sig på den närmaste fienden de hittar.
Horder av outbildade människor kommer in i landet.
De för med sig droger, de för med sig brott, de våldtar.
Bakom den massiva immigrationen är islamism.
Bakom den massiva immigrationen är terrorism.
Men att skylla på grannen gör en inte rikare.
Det finns alltid politiker som lockas av -
- att utnyttja de ökade orättvisorna.
Det var tydligt redan innan 1914.
Jag är orolig inför 2000-talet.
Vi kan inte reglera internationell kapitalism -
- inte få multinationella bolag och miljardärer att betala skatt.
Då låter vi vår ilska gå ut över immigranterna.
Det skadar en mindre än att gå på bolagen.
Men för att lösa de ökade orättvisorna -
- måste vi taxera kapital progressivt.
Och ägandeskapet kan inte bestå för evigt.
Vid bouppdelningar och även varje år under livet -
- bör de som har mycket kapital ge tillbaka till det allmänna -
- en, två, tre procent, eller fem eller tio om man har miljarder.
Om man fortsätter att investera klokt med hög avkastning -
- fortsätter man att ha ett bra liv.
Om man får hög avkastning, men inte gör något -
- så ser skatten till att urholka den mekanismen.
På så vis kan vi kontrollera koncentrationen av kapital -
- och då även den politiska makten -
- såväl som rätten till egendom för medelklassen.
VI MÖTS IGEN
Många vill inte diskutera skatt på inkomst och arv -
- men utan det så får försöken att reglera kapitalismen -
- fruktansvärda konsekvenser för alla.
Om man tänker långsiktigt -
- då ska man tänka på hästar.
Vi brukade ha många hästar.
Hästarna var avgörande för industrialiseringen och sen inte.
Man har industriella processer som är mer effektiva än hästar.
Till teknikfantaster som säger att teknik alltid har skapat nya jobb -
- och fortsätter att göra det, säger jag:
"Ja, så länge man hade saker som människor kunde göra."
Men när tekniken börjar bemästra människans basfunktioner...
...då blir människan som hästar.
Vi kan fortfarande ha meningsfulla liv -
- men man måste ändra modell, för kapitalism handlar inte om jobb.
Problemet är att det här är nära förestående.
När man tittar på förarlösa teknologier...
Transportsektorn är den största eller näststörsta arbetsgivaren -
- i alla USA:s delstater. Inom tio år är de jobben borta.
Man måste ta tag i kapitalet -
- för annars får man väldigt stora problem.
Vi går från en industriell ekonomi till en postindustriell ekonomi.
Vi måste välja vilken framtid vi vill ha.
Man kan ha överflöd som fördelas väldigt snett.
Robotarna kan göra vad som helst -
- men robotägarna är bara en liten del av samhället.
Precis som i "Elysium", där vissa bor i skyddade områden -
- och resten bor i en het, rutten röra.
Det blir ett politiskt problem.
Utmaningen att skapa ett mer rättvist samhälle -
- är annorlunda än på 1900-talet.
Det viktiga är att det inte är tekniskt omöjligt.
Det är en politisk och intellektuell utmaning.
Och med tanke på historien så kan vi vara optimistiska.
Om vi vill ha ett samhälle som är fredligt och harmoniskt -
- så måste vi undvika att det blir för orättvist.
Jag är för kapitalkontroll och ett överskridande av kapitalismen.
Det med medel som är mer demokratiska, mer deltagande -
- och som tillåter oss att se en framtid i 2000-talet.
Översättning: Mia Lindhagen www.sdimedia.com